Jakob. Oletko siinä, Jakob?
Kuuletko minua?
Jakob.
Olen tässä.
Ihan tässä.
-Älä sano noin. -Ole vaiti.
Kuuletko minut?
Näin tässä vain käy.
Tulee toinen nainen, näet vielä.
Tulee toinen nainen.
Huomaat sen hänen antamastaan rakkaudesta.
Anna lausumiesi sanojen-
olla samat, joilla kutsut minut takaisin luoksesi.
Lupaa se.
Lupaa.
Jakob.
Tulen aina olemaan äitisi.
Suosituskirjeenne.
Olemme hyvin kiitollisia kaikesta.
Kiitoksia. Minun täytyy nyt rientää.
Minne sinä menet?
Voit jo paremmin, minun on mentävä. Et tarvitse minua enää.
Tietenkin tarvitsen.
Tarvitset äitiäsi ja isääsi.
Carlotta, tulen aina muistamaan sinut.
Älä lähde, ole kiltti. Minä pyydän. Älä jätä minua.
Carlotta, anna hänen mennä.
Onnea työhaastatteluun.
Tuskin tunnen edessäni näkemääni naista.
Hänen nimensä on Verena.
Hän on yksin.
Hän muistaa heidät kaikki.
Kaikki jäähyväiset.
Ne ovat hänen elämänsä mitta.
Toinen toistaan vaikeampia.
Seuraavaksi La Rocciosa.
Ja poika, joka ei suostu puhumaan.
Päivää. Olen Verena.
Minua kaiketi odotetaan.
Tulin pojan takia.
Anteeksi. Erehdyinkö tapaamisen ajankohdasta?
Ett suinkaan.
Kai paikka on vielä vapaa?
On. Englanninkieliselle hoitajalle.
Se on äidinkieleni.
Nämä ovat edellisiltä työnantajilta.
-Asuitteko heidän luonaan? -Asuin.
Perheen tunteminen auttaa ymmärtämään lasta.
Oletteko yhteydessä heihin?
Lapsen parannuttua vanhemmat haluavat useimmiten unohtaa.
Ei koulutusta. Mutta teillä on kuulemma lahja.
Kykyni pohjaa kokemukseen.
-Ja tiettyyn herkkyyteen. -Herkkyyteen?
Teillä ei ole omia lapsia.
Ei.
-Onko englannin kieli poikanne toive? -Äidin.
Vaimoni halusi pojan puhuvan sitä.
Hän kuoli sairauteen. Poikani ei ole puhunut sen koommin.
7 kuukautta ja 16 päivää.
Alessio näyttää teille huoneenne.
Haluaisin esitellä itseni pojallenne.
Ette kertonut hänen nimeään.
Meillä on ollut muitakin hoitajia,
jotka ovat olleet yhtä varmoja kyvyistään kuin te.
Poikani nimi on Jakob.
Hei, Jakob.
Nimeni on Verena, minä jään tänne joksikin aikaa.
Lupaan, etten ole niin kuin ne muut. Olen paljon pahempi.
Ole kiltti ja katso minuun.
-Haluan auttaa sinua. Ymmärrätkö? -Ei tuo hyödytä.
Hän ei edes nyökkää. Ei kirjoita tai piirrä.
Laula tai naura.
Hymyile.
Itke.
Kiitos.
Aloitamme työt aamulla, Jakob. Miten olisi kello 9?
Kysymyksenne ovat turhia.
Jakobin ei tarvitse vastata. Hän ymmärtää sen.
Lopeta jo.
Istu.
Nyt voit mennä.
Hyvää yötä, Jakob.
Hän on hyvin tottelevainen.
Se kuuluu asiaan.
Tottelemattomuus vaatisi puhumista. Siksi hän tottelee.
-Hän ei halua loukata teitä. -Poikani tämän tekee. En minä.
Jakob ei halua teitä tänne. Hän ei näytä sitä vielä, mutta tulee näyttämään.
Vaikenemisessa on suuri voima. Tulette huomaamaan sen.
Puhutte hänelle ankarasti.
Olette edellisiä rohkeampi.
-Olisi vähän kysyttävää. -Kuten?
Ehkä huomenna.
Ensi alkuun kerron sinulle, mitä näen.
Minä näen,
että voisit kyllä halutessasi puhua.
Näen, kuinka vaikeaa on-
olla sanomatta yhtään mitään.
Kuinka kovasti sinun täytyy koko ajan keskittyä.
Täytyy myöntää, että olet todella hyvä siinä.
Tiedän jonkin verran siitä, miltä tuntuu olla eristyksissä.
Menetin äitini vähän sinua nuorempana.
Ja isäni vähän vanhempana.
Ihana päivä. Siitä tuli mieleen.
Jakob?
Jakob!
Päivää. Etsin Jakobia.
Joko hänet kadotitte?
Jos häntä näkyy, kertokaa, että minulla olisi asiaa.
Kiitos.
Jakob?
-Anteeksi, en tiennyt... -Verena.
Hoitaja tietenkin.
Tulkaa lähemmäs.
Antakaa Lilian katsoa.
-Tulitte pannaksenne pojan puhumaan. -Vain avittaakseni siinä.
Tervetuloa.
Tervetuloa La Rocciosaan, lapseni.
Kiitos.
Hyvin ystävällistä.
Minun pitäisi mennä.
Toki. Menkää etsimään poika.
Saakaa hänet puhumaan.
Anteeksi, olin etsimässä Jakobia.
-Osaatteko soittaa? -En ole koskaan osannut.
-Onko tuo vaimonne? -On.
Mikä hänen nimensä oli?
Olitte Jakobin kanssa aamulla.
Teittekö huomioita?
Minun täytyisi ymmärtää, mitä hän on kokenut.
Malvina.
Malvina Rivi.
-Olette ehkä kuullut. -En ole.
Tuo on Carnegie Hallista.
Hän soitti ympäri maailman kuninkaille ja kuningattarille.
Ja presidenteille.
Hän on hyvin kaunis.
Hän kuoli puoli vuotta kuvan otosta.
Se alkoi kotiinpaluumme jälkeen.
Ensin ihan tavallista kuumetta.
Se yltyi tuleksi. Se nakersi päivä päivältä hänen voimiaan.
Ja kauneuttaan.
Minun oli pakko lähteä hakemaan apua-
Jakobin jäädessä hänen luokseen.
He hoitivat häntä Lilian kanssa.
Hän ei lähtenyt äitinsä viereltä.
Hänellä on äitinsä lahja.
He soittivat tässä yhdessä tuntikaudet.
Valitseeko hän puhumattomuuden?
Tämänkö selvititte uskomattomalla herkkyydellänne?
Se ei siis johdu vammasta tai kyvyttömyydestä?
Jokin hänen sisällään meni rikki.
Hän yksinkertaisesti kieltäytyy.
Kiistää asian.
Kuin hän tämän rituaalin kautta-
voisi tehdä tekonsa tekemättömäksi.
Hänkö siis haluaa äitinsä takaisin?
Sepä suurenmoinen huomio.
Olen etsinyt sinua, Jakob.
Tulin tekemään töitä, en leikkimään kuurupiiloa.
-Kerroitteko minun etsivän häntä? -En, minä unohdin.
En puhunut loppuun, Jakob.
Meillä on muuta tekemistä.
-Teillä on kaunis koti. -Kiitos.
Toivottavasti viihdytte.
Asuin kerran erään perheen luona Luccassa, Jakob.
Siellä ei ollut siivottu vuosikausiin.
Torakat olivat suuria kuin isäsi rannekello.
Toisen kerran asuin erään perheen luona Piacenzassa.
Jaoin huoneen kokin kanssa.
Hän kuorsasi kuin puhveli.
Olen varma, että tulen viihtymään.
En osaa pitää tätä kotinani. Vaimoni suku on asuttanut taloa 1 200 vuotta.
Olen täällä vain vieraana.
Alession suku on asunut täällä yhtä kauan.
Naiset hoitivat taloutta miesten ollessa louhoksella.
Louhoksella?
Sieltä suvun rikkaus on peräisin.
Kivi oli aikoinaan hinnoissaan.
-Oli? -Louhos jäi veden alle sodan alussa.
Ajat olivat vaikeat, hänellä oli uransa.
Kiveä ei enää tarvittu.
Jakob käy siellä uimassa.
-Hän voi viedä teidät sinne, jos haluatte. -Toki.
Erittäin mielelläni.
Terve.
-Ei hänellä hätää ole. -Oletteko varma?
Vesi on syvää.
Erittäin syvää.
Mitä varten tuo on?
Louhoksella työskennelleiden muistoksi.
Niiden, jotka kuolivat kiveä louhiessaan.
Elämä, kuolema, rakkaus.
Kivi oli heille kaikki kaikessa.
Antakaa minun.
Olkaa kiltti.
Siitä on niin kauan.
Tein tämän hänelle joka ikisenä iltana.
Ihan pikkutytöstä saakka.
Hän alkoi esiintyä 14-vuotiaana.
Hän vei minut kaikkialle.
Minä tunsin hänet parhaiten.
Hänen oikkunsa, tarpeensa.
Kuinka häntä rakastinkaan.
Jakob, sinäkö se olit?
Jos olit, osoitit vain, kuinka paljon pelkäät.
Jakob?
Jakob, mikä sinun on?
Jakob.
Ei, Jakob. Odota!
Jakob?
Ei, Jakob. Rauhoitu.
Rauhoitu.
Nyt riittää.
-Lopeta! -Olisi pitänyt antaa hänen olla.
-Hän istui seinän vieressä ikään kuin... -Kuunnellen.
Olen nähnyt hänen tekevän sitä makuuhuoneessaan ja puutarhassa.
Myös louhoksella.
Kaipa hän kuulee äitinsä, tai luulee kuulevansa.
-Se tuo hänelle lohtua. -Minulle olisi pitänyt kertoa.
Se muuttaa tilannearviota-
ja viittaa paljon vakavampaan tilaan.
-Ettekö usko moisiin ääniin? -En usko.
En minäkään. Välillä toivon uskovani.
Oletteko harkinnut vievänne hänet pois täältä?
Toki, mutta se oli mahdotonta.
Kuten yöllä näitte, hän oli vaaraksi itselleen ja muille.
-Hänen paikkansa on sairaalassa. -Ehdottomasti ei.
-En enää tiedä, voinko hoitaa häntä. -Miksi?
En ollut tietoinen asian luonteesta. Minulla ei taida olla edellytyksiä.
Olette samanlainen kuin muutkin.
Jään odottamaan päätöstänne.
Jakob.
Jakob!
Auta minut alas.
Sinä pelästytit minut.
Mutta sait minut tajuamaan jotain.
En voi jättää sinua.
Tunsin kerran pojan, joka luuli kuulevansa kuolleen siskonsa-
vanhan kamman piikkien kautta.
Hän istui kamman kanssa tuntikaudet, kuunteli ja kuiskaili salaisuuksia.
Hän oli yhtä varma kuulemastaan kuin sinä.
Aivot pystyvät ihmeellisiin asioihin.
Sinä kuulet vain oman mielesi äänen.
En väitä, etteikö kuulemasi olisi todellista,
sillä kaikki on tavallaan todellista.
Mutta se ei ole sitä, miltä vaikuttaa.
Se sinun on tärkeää ymmärtää.
Haluan kuulla sinun puhuvan.
Mutten ole vihollisesi. Minä välitän sinusta.
Mitä nyt?
Haluatko lähteä?
Mikä tuo on?
Sukuhauta.
Menkää toki katsomaan.
Jakob?
Täällä lepää koko suku.
40 sukupolvea.
Kiveen haudattuina.
Lucia.
Ugolina.
Angelica.
SignoraMalvina.
Jakob?
Ole kiltti ja tule mukaani.
Mitä vähemmän puhuu, sitä enemmän kuulee.
Ei ole mitään kuultavaa.
Taidat pelätä äänesi katoavan, jos alat puhua.
Tule. Kuunnellaan yhdessä.
Kerron, mitä minä kuulen.
Ne ovat outoja.
Äänet.
Voit kuvitella mitä tahansa.
Mutta äiti ei ole siellä.
Sinun pitää lopettaa.
Kuolleet eivät puhu.
Minä tiedän sen, Jakob.
Erittäin hyvin.
Vaikka kuinka toivoisi,
kuolleet pysyvät hiljaa.
Hyvää yötä, Jakob.
Isä kertoi äidiltä perimästäsi lahjasta.
Mitä äiti sanoisi, ellet käyttäisi sitä?
Kai hän puhui tulevaisuudesta ennen kuolemaansa?
Niistä upeista asioista, jotka sinulla on edessäsi.
Yritä muistella, mitä hän sanoi.
Ja kuvitella, mitä hän sanoisi nyt, jos näkisi sinut.
Päivää.
-Signore. -Tuolla kissalla on tarinansa.
Tällaisten talojen seinien sisään oli tapana-
muurata kissa suojaksi pahuudelta.
-Kuollut kissa? -Ei kuollut.
-Se on kamalaa. -Tietenkin.
Kerroin asiasta turhan kepeästi. Anteeksi.
Jakob odottaa.
Jos soittaisit-
se tarkoittaisi vain sitä, mitä haluat sen tarkoittavan.
Soita minulle, Jakob.
Ehkä olin väärässä puhuessani äidistäsi.
Ehkä hiljaisuutesi ei kammottaisi häntä-
yhtä paljon kuin minua.
Sanotaan, että aito esiintyjä piittaa vain yleisön rakkaudesta.
Ehkäpä hiljaisuutesi on sopiva kunnianosoitus.
Palvontaa vielä lavalta poistumisen jälkeen.
Mitä yrität sanoa? Että olen väärässä tai oikeassa?
Teen tämän auttaakseni sinua.
Poika oli tänään vihainen.
Hän on sairas.
Hän tarvitsee apua.
Hän särkee isänsä sydämen.
Vain pojalla on merkitystä.
Hän on tulevaisuus.
Katsokaa itseänne, tuota kauneutta.
Antakaa kätenne.
Ne ovat vahvat.
Kuten äidillään.
Ei hän teitä miellyttääkseen ala puhua.
Hän puhuu, kun on sen aika.
Hän odottaa.
Hän on odottanut jo kyllin kauan.
Se on selvää kaikille.
Kun hän puhuu taas, minne te menette?
Seuraavaan paikkaan.
Yksinäinen lapsi.
-Tarina kissasta seinän sisällä... -Hän odottaa.
Tulin katsomaan, onko Jakob vielä täällä.
Ei ole.
Saanko katsoa?
Mikäli haluatte.
Vaimoni.
Pahin mahdollinen malli. Levoton ja valittava.
Pahin, mutta samalla paras.
Entä tämä?
En ole tehnyt töitä kuukausiin.
Sen piti esittää häntä.
Ette voinut viedä sitä loppuun, siksi hylkäsitte sen.
Ehkä työskentelynne näkeminen auttaisi Jakobia.
-Ehkä se edustaisi toivoa. -Niin.
Ehkä.
Huhuu?
Lilia?
Pidän sen puhtaana häntä varten.
Täällä hän kuoli.
Hoidimme häntä öin ja päivin, minä ja poika.
Poika näki kamalia asioita.
Hän sai kuulla-
kammottavia asioita.
Minä pesin hänet kuoleman jälkeen-
ja laitoin hiukset nätisti.
Huone on teistä epämiellyttävä.
Hameenne on revennyt.
Totta. Ajattelinkin pyytää neulaa ja lankaa lainaksi.
Minä keksin.
Ei, en minä voin.
-Hetkinen. -En minä todellakaan voi.
Katsotaanpa. Tämä? Ei.
Kokeilkaa tätä. Sovittakaa sitä.
Olette niin kaunis.
Täydellinen.
Kaunis.
-Hameeni repeytyi. -Riisukaa se.
Ei.
Laittakaa päälle.
Heittäkää tuo pois.
Pyhä äiti.
Varjele häntä. Varjele meitä kaikkia.
SignorKlaus haluaa puhua kanssanne kirjastossa.
Signore.
Peremmälle.
Haluan kysyä teiltä jotain.
Voitte kieltäytyä.
Mitä asia koskee?
Huomasin iltapäivällä jotain, mikä minulta on ennen jäänyt näkemättä.
Te muistutatte hieman vaimoani.
Minä...
Taidatte tietää kysymykseni.
Jos se loukkaa teitä, pyydän unohtamaan koko kysymyksen.
Tämä ei vaikuta työhönne täällä.
Katsokaa itseänne, niin kaunis.
Vasen jalka eteen.
Käsi. Nyrkkiin.
Pää.
Tähän suuntaan. Vähän vielä.
Olkaa liikkumatta.
Ota ne sisään.
Jakob.
Olen täällä.
Ihan tässä.
Jakob.
Minä pidän sinusta huolta.
Lupaan sen.
Te vahingoitatte häntä.
Antakaa minun pitää hänestä huolta.
Heistä molemmista.
-Pyydän anteeksi. -Kiitos kukista.
Se oli hänen lempivärinsä.
Onko se hän vai minä?
Teillä oli asiaa.
Taitaa olla aika arvioida työnne edistymistä-
ja keskustella muutoksista Jakobin käytöksessä.
Hän tarvitsee minua.
-Voin auttaa häntä. -Hän ei ole silti sanonut sanaakaan.
Minun piti suojella häntä, mutta olen vain pahentanut asioita.
Hän haluaa minun-
pitävän huolta Jakobista-
ja teistä.
Ääni on todellinen.
Olette hullu.
Sanoitte sen itse. Tila on vakava.
Jakobin auttamisen sijaan olette sairastunut itse.
Kuulette, mitä haluatte. Miksi hän puhuisi teille, eikä miehelleen?
Älkää lähettäkö minua pois.
Minun on toimittava-
Jakobin edun mukaan.
Jakob! Jakob?
Hän aikoo lähettää minut pois.
Kerro, mitä teen.
Kerro.
Kerro!
Jakob.
Tulee vielä toinen nainen.
Niin siinä vain käy.
Meidän täytyy auttaa häntä.
Jakob, kuuntele nyt tarkkaan.
Äitisi varjelee sinua.
Mutta hän kärsii.
Hän on väsynyt, hän on ansassa.
Jakob, meidän täytyy auttaa häntä. Meidän täytyy.
Tiedät, mitä pitää tehdä.
Jakob, Jakob!
Jakob, pysähdy.
Pysähdy!
Ei, Jakob.
Ei, nyt on oikea aika.
Nyt on aika.
Päästä hänet lähtemään.
Ei, se on tehtävä nyt.
Ymmärrätkö?
Isäsi lähettää minut pois, ellet ala puhua.
Puhu.
Puhu, puhu!
Puhu!
-Mitä te teette? -Minun pitää lähteä.
-Sain vaimonne taudin. -Se on vain kuumetta.
Älkää lähtekö. Haluan teidän jäävän.
Olemme olleet vaimoni pauloissa liian kauan. Ei vain Jakob, vaan me kaikki.
-En voi jäädä. -Jakob tarvitsee teitä.
Minä pyydän.
Olen niin peloissani.
-Missä Lilia on? -Kuka?
-Lilia. -Mitä tarkoitatte?
Missä hän on?
Hän on kuollut.
Hän laittoi Malvinan hautajaispäivänä kiviä taskuunsa ja kahlasi veteen.
Verena.
Verena!
Ei tänne.
Ei tähän huoneeseen.
-Ovi oli lukossa. -Oman turvallisuutenne tähden.
Ei tätä huonetta.
Alession mukaan se on paras keino hämätä.
-Älkää jättäkö minua tänne. -Lääkäri tulee niin pian kuin pääsee.
Älkää jättäkö minua tähän huoneeseen.
Haluan puhua Jakobille.
Minun on puhuttava hänelle.
Jakob.
Poika puhuu, kun on sen aika.
Apua.
Luoja, minä pyydän.
Hyvää huomenta.
Onko vointi parempi?
Kaikki järjestyy, lupaan sen.
Olin huolissani.
Missä Jakob on?
Kaipaan äitiäni.
Olen tässä.
Ihan tässä.
Jakob.
Yritän muistella aikaa ennen tätä.
Tuskin tunnen edessäni näkemääni naista.
Mutta menneisyys on uni, josta heräämme joka aamu.
Kukaan meistä ei ole ihan ennallaan.
Tule, Jakob.
Istu viereeni.
Suomennos: Sami Siitojoki